Становлення комунікативної компетентності в студентів-психологів - Кульчицька, Анна; Мудрик, Алла; Федотова, Тетяна (Східноєвропейський журнал психолінгвістики, 2015)
У статті емпірично визначено складники (компетенції) комунікативної компетентності студентів-психологів: уміння здійснювати та приймати знаки уваги; надавати підтримку іншій людині, співпереживати їй; адекватно реагувати на справедливу та несправедливу критику, провокуючу поведінку стосовно себе; бути спроможним прийняти підтримку зі сторони інших; здатність звернутися до співрозмовника з проханням, проте вміти відповісти відмовою на чуже прохання, сказати «ні» в несприятливій ситуації; мати навички ефективної взаємодії з іншими людьми. Установлено, що комунікативна компетентність майбутнього психолога залежить від його потреби в спілкуванні, широти, ініціативи. Не менш важливими чинниками комунікативної компетентності фахівця є такі фактори, як виразність спілкування, легкість і стійкість спілкування. Упродовж лонгітюдного дослідження з’ясувалось, що під час навчання в студентів-психологів підвищується рівень їхньої комунікативної компетентності. Відбувається також зростання показників авторитарного, егоїстичного, агресивного та дружелюбного типу міжособистісних взаємин. Упродовж навчання студенти стають більш впевненими у собі, незалежними у думках та судженнях, прямолінійними та наполегливими у досягненні мети. У них формуються вміння бути хорошим порадником та організатором. До кінця третього курсу вони вирізняються високою здатністю до співробітництва та налагодженням дружніх взаємин з оточуючими. Література References Yemelyanov, Yu. (1991). Obuchenie paritetnomu dialogu [Teaching Equal Dialogue]. Leningrad: Leningrad State University. Fetiskin, N. (2002). Socialno-Psyhologicheskaya Diagnostika Razvitiya Lichnosti i Malykh Grupp [Social and Psychological Diagnostic of Individual and Small Group Development]. Moscow: Psyhoterapiya.