Забуті жіночі історії: трансгенераційна передача травми серед нащадків жертв Голодомору та Голокосту - Засєкіна, Лариса; Лешем, Бекі; Гордовська, Тетяна; Лешем, Нета; Пат-Горенчик, Рут (Східноєвропейський журнал психолінгвістики, 2021)
Мета статті – вивчення трансгенераційного впливу двох геноцидів: Голодомору 1932-1933 та Голокосту 1939-1944 на друге і третє покоління жінок – нащадків цих геноцидів в Україні та Ізраїлі. Вибірку склали 40 осіб жінок, які брали участь у чотирьох фокус-групах, по дві фокус-групи (фокус-група матерів (друге покоління) та фокус-група дочок (третє покоління) у кожній країні, з кількістю 10 осіб у кожній групі. Основними критеріями для включення у фокус групу слугували а) приналежність до жіночої статі та вік понад 18 років; б) досвід Голодомору 1932-1933 / Голокосту 1939-1944 у родині. Модераторами групи були два досвідчених психолога у кожній країні. У дослідженні використовувався метод напівструктурованого інтерв’ю, упродовж якого досліджувані розповідали про досвід родини стосовно геноциду. Напівструктуроване інтерв’ю містило сім запитань: який досвід мала родина під час геноциду; як геноцид вплинув на їхню особистість; як вплинув геноцид на їхнє уявлення про себе, їхнє фізичне та психічне здоров’я; як вплинув геноцид на їхні стосунки зі значущими для них людьми; як вплинув геноцид на їхню професійну діяльність та їхнє професійне зростання; про які події, пов’язані із геноцидом, вони розмовляють зі своїми нащадками; що для них є найважливішим у їхніх спогадах. Результати використання методу індуктивного тематичного аналізу у сукупності описового та інтерпретаційного етапів свідчать про наявність п’яти спільних тем у фокус-групах дочок та матерів у двох різних культурних контекстах. До цих тем належать емоції та почуття стосовно Голодомору/Голокосту, ставлення до їжі та голод, сенс втрат та смерть, передача травми у сімейних наративах, етнічна ідентичність. Результати дослідження також дали змогу встановити відмінності у наративах жінок другого і третього покоління стосовно геноцидів у двох різних культурних контекстах. Українські жінки великого значення надають вшануванню пам’яті жертвам Голодомору як способу упередження геноциду у майбутньому. Жінки Ізраїлю акцентують увагу на аскетизмі та скромності, які успадковані від жертв Голокосту. Висвітлено крос-культурні клінічні та освітні аспекти проведеного дослідження.